ZALIV AMNESTI, MEJN, 1985.
Žil Vern je napisao: "Stavi dva broda na otvoreno more,
bez vetra ili plime, i oni će se spojiti."
Tako su se sreli moji roditelji.
Kao dva broda suđena jedan drugome.
U redu je.
Polako, polako. Nisi disala.
Pripadali su različitim svetovima.
Ali život, baš poput mora, zna kako da spoji ljude.
Mislio sam da ti ispržim jaja. Samo mi nemoj pojesti psa.
U redu je. Skuvao sam čaj.
Hajde, probaj. Osećaćeš se bolje.
Dakle, ko si ti?
Atlana. Kraljica Atlantide.
Ja sam Tom. Čuvar svetionika.
Pobegla je od dogovorenog braka. Ostavila je čitavi svet iza sebe.
Ali, u svetioniku mog oca našla je nešto neočekivano.
A moj je otac našao ljubav svog života.
Arture, uragan 4. kategorije, pogodiće kopno oko 14:00.
Šta kažeš na ime Artur? - Po uraganu?
Po legendi. Ipak je on kralj, zar ne?
On je više od toga.
On je živi dokaz da naši narodi mogu da koegzistiraju.
Jednog ćeš dana ujediniti naše svetove.
Trozupcem može rukovati samo najjači Atlantiđanin.
Kralju Atlanu dao je moć nad sedam mora.
Učinio ga je toliko moćnim da je sâm okean postao ljubomoran
i poslao strašan potres da uništi Atlantidu.
I pade na dno okeana! Ali legenda kaže da će jednog dana
doći novi kralj koji će iskoristiti moć trozupca
kako bi ponovno sastavio Atlantidu.
Tom, uzmi ga!
Kraljice Atlana, po ovlašćenju kralja Orvaha,
naređeno vam je da se vratite u Atlantidu. - Atlana!
Ali pamćenje Atlantide je dugo
i njen kralj nije hteo da je pusti.
Tom! - Evo!
Njihova dva sveta nisu se smeli susresti,
a ja sam bio rezultat ljubavi koja se nije smela dogoditi.
Ne moraš ovo da radiš, Atlana. Molim te. - Ne.
Uvek će me pronaći. Sledeći put će poslati vojsku.
Moram se vratiti. Samo tako ću ga spasiti.
I spasiti tebe.
Tamo odakle dolazim
more odnosi naše suze.
Ovde ne. Ovde ih osetimo.
Vratiću ti se kad bude sigurno. Jednog dana,
baš ovde, u zalazak sunca.
Opet ćemo biti zajedno.
Ti budi snažan, moj mali prinče. Uvek ću biti uz tebe.
Ne daj mu da me zaboravi.
Sav život potiče iz mora. Ako želimo da razumemo sami sebe,
moramo otputovati tamo odakle smo došli.
Danas imamo bolje mape Marsa nego morskog dna.
Hajde, ribice, dođite ovamo. - Momci, prestanite.
Zdravo, ribice. Zdravo!
Moje ime je Artur. Kako se vi zovete? Jeste li gladne?
Vidi ovo. Artur razgovara sa ribama. Baš si čudak!
Prestanite! - Šta ćeš preduzeti u vezi toga, čudače? - Prestanite!
SADAŠNJOST
Hajde, mrdaj, požuri!
Gdine, uhvatili smo kapetana. - Poziv u pomoć je onesposobljen.
Ponovno plovimo u mraku. - Ali čuli su ga. Računajte na to.
Nagodićemo se.
Ja tebe neću učiti kako da budeš kapetan,
a ti mene nećeš učiti kako da budem pirat.
Gde je ostatak posade? - Zatvorili su se u torpedarnici.
Naša reputacija daleko doseže. - Tvoja reputacija. Ovo je tvoja pobeda.
Izvoli.
Ne želim to đubre. To je ljubav tvog života.
Nikad ti nisam ispričao njegovu priču. Pripadao je tvom dedi.
Bio je jedan od prvih mornaričkih ljudi-žaba u 2. svetskom ratu.
Bio je tako nevidljiv u vodi da su mu njegovi drugovi dali nadimak Manta.
Ali posle rata njegova ga je zemlja zaboravila
pa se vratio na more i postao lešinar, preživljavajući svojim lukavstvom.
Ovaj nož mi je dao kad sam bio tvojih godina.
A sad je tvoj, sine.
Nešto smo pogodili.
Ne. Nešto je nas pogodilo. - Gdine, nešto je napolju.
Još jedna podmornica? - Ne. Mislim da je čovek.
Nije to čovek.
Alfa, desno. Bravo, pregledajte hodnik.
Dozvola za ukrcavanje?
To je on, Akvamen.
Požurite. Zbog ovog propuštam feštu.
Dugo sam čekao na ovo.
Trebao bih da znam ko si ti? - Ja sam morski lešinar.
Ti si Akvamen. Kad tad smo se morali sresti.
Ne pravimo običaj od toga.
Tata! - Tata?
To je tvoj klinac?
Sram te bilo.
Sami ste se uvalili u ovu nevolju. Sami se iz nje i izvucite. - Gade!
Tata!
Čekaj! Pomozi mu! Ne možeš ga ovako ostaviti!
Molim te! - Ubili ste nevine ljude.
Traži milost od mora.
Odlazi! Mogu ja to! - Ćuti! Ne ostavljam te.
Moraš živeti kako bi ubio tog kurvinog sina.
Ne! - Odlazi!
Ne!
Proklet bio! - Odlazi.
Oduvek sam znao gde da te pronađem. - Stare navike.
Hajde, častim te doručkom.
Da ti stave ovo u bočicu za bebe?
Kako to da mogu disati pod vodom, a ti možeš da popiješ više od mene?
To je moja supermoć.
Pirati, isti oni koje sumnjiče za nestanak
mornaričke strogo poverljive nevidljive podmornice.
Nadalje, imamo nepotvrđen izvestaj
da je Akvamen, kako ga nazivaju po društvenim mrežama,
odgovoran za smelo spašavanje ruske... - Nisam ja.
Sranje. Radiš to, zar ne?
Ono čemu te Vulko podučio.
Znao sam da nećeš moći zauvek da ostaneš po strani.
Tvoja majka je uvek znala da si poseban. - Ne počinji.
Verovala je da ćeš ujediniti naša dva sveta.
Prestani.
Kakve god Atlantida imala probleme, ti si veći od toga.
Atlantiđani su mi ubili majku. - Ne znaš to. - Znam.
Ubili su je jer je volela tebe i rodila mene.
I ti to znaš.
Sine, jednog dana ćeš morati da prestaneš da kriviš samoga sebe.
Drugar! Ti si onaj dečko-riba sa TV-a?
Super.
Čovek-riba. Šta hoćeš? - Reći ću ti šta hoću.
Može li fotka sa tobom? - Ti si naš lokalni junak, stari.
Puno bi nam značilo. Jedna brzinska...
Šta god. - Učinimo to. - Ne diraj me. - Tačno tako.
Tako. Smešak!
NEGDE U ATLANTSKOM OKEANU
On razume važnost ovog sastanka. Saslušeće te.
Kralju Orme. - Kralju Nereuse.
Odabrao si mesto sastanka preblizu površini za moj ukus.
Ne prepoznaješ Veće kraljeva?
U Atlanovo vreme Sedam kraljevstva bili su jedno.
Naši su se preci ovde okupljali.
Atlantida je sedela ovde na čelu stola.
Hebel je uvek bio uz nju. Slani, Ribari...
Pustinjaci i Brazdaši još nisu pali. Izgubljeni narod još nije nestao.
Zajedno su bili najveće carstvo koje je svet ikada video.
Sad sedim na Atlanovom prestolu okovan zastarelim zakonima i politikom
dok pretnja nad nama neminovno raste. - Nasilje je oduvek morilo površinu.
Uništiće sami sebe. - Pre toga će uništiti nas.
Dovoljno dugo smo se skrivali.
Došlo je vreme da se Atlantida ponovno uzdigne.
Odajemo počast tebi, kralju Nereuse, pozivajući Hebel
da bude prvo kraljevstvo koje će se pridružiti savezu kralja Orma.
Kao da ste imali izbora, Vulko. Po zakonu, treba vam 4 kraljevstva
kako biste izronili i napali. Izgubljen narod i Pustinjaci odavno su nestali.
Brazdaši su tek životinje, Slani vam se neće pridružiti, a Ribari su kukavice.
Bez mene i moje vojske koja bi ih uverila, plan ti je neuspešan.
Ali ja znam šta ti stvarno želiš. Kad ti se 4 kraljevstva poklone,
bićeš proglašen Gospodarem okeana.
To je samo titula. - Nisam ja budala, kralju Orme.
Kao Gospodar okeana, zapovedaćeš najvećom vojskom na planeti.
Ja sam prirodan izbor za vođu. - Jesi li?
Šta je sa glasinama da postoji još jedan?
Atlantiđanin koji živi na površini. Kraljevske krvi.
Ti možda i sediš na prestolju Atlantide,
ali pravo koje na to polažeš je slabo. Kako misliš da ujediniš carstvo?
Kopile moje majke nikad nije ni bio u Atlantidi. On je odan povr...
Površinari! Na oružje!
Kralj vam je povređen!
Ja ne pokušavam da počem rat. Rat je već počeo.
Vreme je da im pošaljemo poruku koju će čuti.
Ključevi? - Hvala. - Idemo kući.
Da je tvoj deda živ, lupao bi nas po glavama jer nismo gotovi.
Imamo dovoljno vremena za to. Sedaj.
Jesam.
Tražila sam te. - Ne, ne, ne. - Moraš se vratiti sa mnom u Atlantidu.
Reći ću ti ono što sam rekao i onom starom zvekanu Vulcu.
Samo ljubaznije, jer si dama. Ne, hvala, ne zanima me.
Porazio si Stepenvolfa i spasio Atlantidu.
To nije imalo veze s Atlantidom.
Tvoj polubrat, kralj Orm, objaviće rat površinskom svetu.
Milijarde će umreti. Tvojih ljudi, a i mojih.
Moramo ga zaustaviti.
Kako si mislila da to uradiš? - Ti si prvorođeni sin kraljice Atlane.
Presto je tvoj pravom prvorođenja.
Jedini način kako sprečiti ovaj rat i spasiti oba sveta
jeste da ti zauzmeš svoje zakonito mesto kao kralj.
Misliš da će mi Orm tek tako predati presto kad se pojavim?
Ja sam kopile kraljice koju ste pogubili.
Veruj mi, nisam ja kralj. - Slažem se. - Sjajno.
Ali, Vulko iz nekog razloga veruje u tebe.
Zbog toga sam tu. Vulko je otkrio lokaciju
Atlanovog izgubljenog trozupca. - Bajke! To je mit. - Nije mit.
Sa svetim trozupcem, ljudi će te slušati.
Zatim možeš zatražiti svoje pravo prvorođenja i svrgnuti Orma.
Moje pravo? Umrlo je sa mojom majkom. Ali obećavam ti ovo.
Ako Orm napadne, tretiraću ga kao što su tvoju ljudi tretirali nju.
Bez milosti.
NEGDE NA SEVERNOM MORU
Ona podmornica jedva je plovila. Ali poslužila je svrsi.
Jedan od vaše vrste se umešao.
On nije jedan od nas. - Ubio je mog oca!
Naša je transakcija završena.
Zadrži novac. Želim Akvamena.
Tata!
Hajde! Ne diše. - Pomeri se! Pomoći ću mu.
Čak ti ni ime ne znam.
Zovem se princeza Jumera Šabela Čala.
Možeš me zvati Mera. - Hvala ti, Mera.
Dragi Bože. - Ovo je Ormovo nedelo.
Najgore tek sledi.
Upozorenje za poplavu... - Uništeno je 90% građevina.
Neviđeni prizori iz čitavog sveta.
Gledamo ratne brodove i đubre koje nanose ogromni talasi.
Ovi neverovatni prizori s obale... - U mnogobrojnim područjima...
Decenije zagađenja izbačene su natrag na tlo.
Nameće se pitanje radi li se o prirodnoj katastrofi. - Ne!
Nije ovo prirodna katastrofa. Izbacili su naše đubre i ratne brodove.
Ovo je prvi kontakt sa Atlantidom.
Opet vi sa vašom suludom teorijom o Atlantidi. - Nemate dokaza.
Otvorite oči. Među nama već živi jedan Atlantiđanin
i zove se Akvamen.
Šta je? - Tačno ovde mi je Vulko dao prvu lekciju iz plivanja.
Moraš zaboraviti sva učenja površinskog sveta.
Idi dublje kako bi otkrio svoj atlantiđanski instinkt.
Ja već znam da plivam. - Niti približno.
Da budemo načisto, pomoći ću ti da sprečimo ovaj rat.
Ali onda sam završio. - Možda je tako i najbolje.
Okean je više od izvora života. On je ono što mi jesmo.
Možeš da govoriš pod vodom? I ja mogu da govorim pod vodom!
Ovo je strava! - Možemo mi puno više od toga.
Biti Atlantiđanin znači puno više nego samo moći disati pod vodom.
Tvoje telo može podneti ekstremnu hladnoću i pritisak.
Tvoje oči se prilagođavaju gledanju u mraku.
Ovo je strava!
Dakle, Vulko, kad mogu da upoznam svoju majku?
Uskoro, moj mladi prinče.
Kad budeš spreman, odvešću te u Atlantidu kako bi upoznao kraljicu.
Ovde sam sakrila svoj brod. - Ja ne ulazim u to.
Ako želimo da stignemo na odredište, moraćeš.
Tvoj riblji brod se valjao u đubretu. Ne želim da smrdim k'o močvarna guzica.
To bi bilo poboljšanje.
Aha.
KRALJEVSTSVO ATLANTIDE
Razočaravajuće je imati most pod vodom. - Ulazni most je ostatak starog sveta.
To je jedini ulaz i izlaz iz glavnog grada. - Zašto ne prelaze preko zida?
Osiguranje je neprobojno. Čak i da izbegnu čuvare,
pored hidrotopova nema prolaza.
Ljudi non-stop pokušavaju da se ušunjaju.
Da, baš.
Šta je to? - Granična i carinska kontrola.
Ne brini. Imam diplomatsku dozvolu.
Dobrodošao kući.
Dole u starom gradu imam sigurnu kuću. Plemići nikad ne zalaze na dno.
Stigli smo.
Šta je ovo? - Vazdušni džep koristimo kao dodatno osiguranje.
Samo plemići mogu da dišu i vodu i vazduh.
A i drži životinje napolju. Znaju da napravie nered.
Vulko. Evo me, starče. Posle toliko godina najzad si dobio ono što si hteo.
Arture, da su barem okolnosti drugačije.
Ne mogu da verujem da je Orm napao.
Nije to bio napad. Zakonski, to još uvek ne sme.
Ono što je učinio površinskim ratnim brodovima
samo je upozorenje. - Šta ga je izazvalo?
Površinari su kralju Ormu i tvom ocu postavili zasedu. - Ne bih rekao.
Površinari misle da je Atlantida bajka. - Bio sam tamo.
Površinski ratni brod pucao je na nas. Sad je Hebel na strani Atlantide.
Orm sad ima dovoljno veliku flotu da prisili preostala 2 kraljevstva
da mu se pridruže. Ako želimo da sprečimo taj rat,
moraš ga smesta svrgnuti.
Koliko ti puta moram reći da ne želim da budem kralj!
Ne razumeš. Kad bude proglašen Gospodarem okeana, biće prekasno.
Na raspolaganju će mu biti neviđenu moć.
Ja sam sa površine. Niko me neće shvatiti ozbiljno.
Ne znam ni odakle da počnem. - Osvajanjem srca naroda.
Dokazivanjem da si dostojan. I pronalaskom ovoga.
Već imam jedan takav. - Ovakav bogami nemaš.
Ovo je izgubljeni Atlanov trozubac.
Znam priču. - To je više od priče. Stvarno je.
Iskovali su ga najveći oružari u istoriji.
Izrađen je od Posejdonovog čelika,
za kralja Atlana, prvog vladara Atlantide.
Legenda kaže da trozubac poseduje
moć zapovedanja morem. - Šta mu se dogodilo?
Da bi to saznali, moramo se vratiti u vreme pre Velikog pada,
kad je kralj Atlan vladao poznatim svetom,
a kraljevstva Atlantide bila ujedinjena.
Bilo je to doba blagostanja i tehnološkog napretka.
Otključaliu smo tajnu beskonačne energije
u vreme kad je ostatak sveta mislio da je Zemlja ravna.
Ali, postali smo preambiciozni, previše željni moći.
Okean nas je progutao i Atlantida je potonula.
Ali, ona ista moć koja je srušila našu civilizaciju,
stvorila je našu budućnost.
Dala nam je mogućnost disanja pod vodom.
I tako smo evoluirali. Drugi su nazadovali
i postali divlji.
Kralj je ostatak života proveo u samonametnutom izgnanstvu.
Niko više nije video ni njega ni trozubac.
Jedan naš arheološki tim otkrio je ovo pre par meseci.
Ovo je prastari snimak iz vremena prvih dinastija.
Verujem da sadrži Atlanovu poslednju poruku za njegov narod
i lokaciju svetog trozupca. - Šta kaže? - Ne znamo.
Tehnologija je prestara. - Na cilindru su oznake Pustinjaka.
Moraš ga odneti tamo i saznati poruku.
Trag o Atlanovom poslednjem počivalištu tu je unutra.
Obrana granica! Uhapšeni ste zbog nezakonitog ulaska. - Ne!
Ne smeju te videti ovde.
Pretpostavljam da ne želiš da popričaš o ovome, ha?
Ni ja.
Hapsim te u ime njegovog veličanstva, kralja Orma.
Dobrodošao u Atlantidu, brate.
Ne mogu da verujem da si najzad tu.
Čuo sam mnogo priča o tebi.
Svih ovih godina stideo sam se majke jer se oskrnavila sa površinarom.
Stideo sam se što imam brata polutana
čije sam srce želeo da probijem svojim trozupcem.
A sad kad si najzad preda mnom, moram da priznam...
Imam više oprečnih razmišljanja.
Želiš li sukob? Skini ove lance, mali braco,
pa ćemo videti ko će koga probosti.
Da. Vidim da si poneo majčino oružje.
Zato si došao ovamo posle svih tih godina? Da bi me ubio?
Došao sam da sprečim manijaka da uništi svet. - Razumem.
A kako misliš da sprečiš grozote koje površinari uporno čine?
Čitav vek zagađuju naše vode
i truju našu decu. Sad nebo gori, a naši okeani ključaju.
Došao si tako daleko da bi se borio protiv vlastitog naroda?
U ovakvom ratu nema strana.
Očito si je izabrao i došao da me izazoveš za presto.
Ako ću tako sprečiti tvoj rat.
Pozivaš li se na Bitku kraljeva? - Zovi to kako želiš. Ja to zovem makljažom.
Možda ćemo onda tako nastaviti. - Vaše veličanstvo! - Orme, molim te!
Ako porazim Atlaninog provorođenog sina u službenom izazovu, pred svima,
svih sedam kraljevstava moraće da prihvate
da sam ja jedini istinski kralj.
Vaša visosti, nema pobede u porazu neznalice.
Vaš brat je očito imbecil. - Vaša visosti, on ne poznaje naše običaje.
Upravo će steći obrazovanje.
Službeno me izazivaš? - Itekako. A kad pobedim... - Ako pobediš.
Prestajem sa svime. Rat je završen. Ali, ako ja pobedim,
završio si. - Hajde. - Neka tako bude.
Izazov je dat, a ja ga prihvatam. Pripremite ga za Vatrenu arenu!
Čekaj malo. Kakvu arenu?
Kako si mogao biti tako blesav da dopustiš Ormu da te namami na borbu?
Meni se čini da to rešava naše probleme.
Pobedim ga, rat je gotov, idem kući.
Na tlu si strašan borac, ali ovde nisi u svom elementu. Doslovno.
Orm je proveo čitavi život pod vodom trenirajući da bi postao ratnik,
kako bi postao najbolji. - Ti si me naučio kako se boriti, Kobra Kai.
Da vidimo sećaš li se ičega.
Čemu velika viljuška? - To je trozubac. A sad se brani!
Koji je ovo đavo? - Naučiću te ovaj potez kad savladaš trozubac.
Nije fer! Ova stvar je velika i čudna. Zašto ne koristim mač?
To je trozubac tvoje majke. Tradicionalno oružje plemića.
Nećeš postati kralj sve dok ga ne savladaš. - Zašto me nikad ne posećuje?
Rekao sam ti, kad budeš spreman. - Prestani da me lažeš!
Uradio sam sve što si ikad tražio od mene. Posle svakog pređenog iskušenja,
ti izmisliš novo. Kad ću biti dovoljno dobar?
Zar me ne voli? - Tvoja majka te je volela više od svega na svetu.
Ali morala se vratiti u Atlantidu kako bi bio ti bio siguran.
Njen brak sa kraljem Orvahom odavno je dogovoren.
Morala se udati za njega i roditi mu sina, princa Orma.
Kad je Orvah saznao za tebe,
preplavila ga je ljubomora te ju je žrtvovao stvorenjima iz Brazde.
Želiš da kažeš da su je pogubili?
Jer je rodila mene?
Sećam se. Svega.
Imam nešto za tebe. Pripadala je mojoj majci.
Reci mi, bi li ona uživala gledajući kako joj sinovi kolju jedan drugoga?
Razumem tvoj strah i oklevanje, Mera.
Zaista. Ne želim rat...
Ne obraćaj mi se sa visine. Poznajem te.
Ono što radiš prkosi svemu što nas je tvoja majka naučila kad smo bili deca.
Da je ovde... - Ali nije ovde! Zar ne?
Moja nas je majka naučila izdaji. Ne idi njenim putem.
To! Ovo je ta famozna Vatrena arena, ha?
Kako ćemo? Da te ovde razbijem?
Vulko, otprati moju zaručnicu u kraljevsku ložu.
Hajdemo, gospo Mera.
Ovde dole imamo legendu o Karatenu.
Moćno drevno morsko čudovište kojeg se bojao čak i kralj Atlan.
Zato ga je zatvorio u dubinama okeana.
Stvorenje u tom bezdanu čeka kako bi se ponovno uzdiglo.
I Atlantida je čekala. I sad se zver probudila.
Nekad sam te više od svega hteo upoznati.
Upoznati svog mlađeg brata i reći mu da nije sam.
Da smo u ovome zajedno.
Da sam bar znao da si kretenčina.
Zbog tebe je pogubljena naša majka. Otada te mrzim zbog toga.
Ali ne želim da te ubijem, Arture. Daću ti jednu priliku.
Idi kući. Nikad se nemoj vratiti u Atlantidu.
Nećeš pobediti.
Rat dolazi na površinu svidelo se to tebi ili ne.
I sa sobom donosim gnev sedam mora.
Znaš da ne mogu to da dozvolim. - Znam.
Šta je to? - Vatrena arena.
Sranje.
Čujte me, narode Atlantide. Moj je brat došao sa površine
kako bi me izazvao za presto. Rešimo ovo na drevan način.
Krvoprolićem bogovi obznanjuju volju svoju!
Izdajica!
Nisam mislila da će doći dan kad će moj otac kleknuti pred kraljem Atlantide.
Površinari su prolili prvu krv.
Šta da uradimo? Da ih molimo za milost?
Prezirem površinu kao i ti. Ne čini li ti se da je sad pogodan trenutak?
Nisi tako lakouman. Zar ne?
I ti priželjkuješ rat, zar ne?
Vreme je da površinari shvate gde im je mesto.
Ako se to ovako mora odigrati, neka tako i bude.
Imaš trozubac naše majke. Moćan, no prepun mana poput nje same.
Ja baratam onim mog oca. I on ne zna za poraz!
Atlani sam obećao da ću ga zaštititi.
Ovo nije takmičenje, nego smaknuće.
Ja sam jedini istinski kralj!
Čekaš li pozivnicu?! Upadaj!
Mera!
Koji je plan? - Plan je bio da uzmemo Atlanov trozubac
pa onda izazovemo Orma. - Dobro. Ne idemo redom. Sranja se događaju.
Pazi! Imamo uljeze na šestici! - Šta ti to znači?!
Negativci su iza nas. - Onda tako reci! - Negativci su iza nas!
Rekla si da ne možemo preći ovaj zid. - Jesam.
Rekla si da imaju topove! - Jesam! Ćuti!
Još nismo mrtvi! Ali se nadam da će oni misliti da jesmo!
Pridrži mi ovo.
Šta radiš? - Delovalo je za Pinokija. - Koga? - Nema veze. Upadaj.
Super. Poješće nas.
Kako uopšte izvodiš ovo? - Ne znam.
Ponekad ih čujem. I oni čuju mene. - Da. Oboje ste velike i glupe životinje.
Upravo sam ti spasio život. - Prvo sam ja spasila tvoj.
Rekla je da je vazduh čist. Gde ćemo sad?
U okean peska koji tvoj narod zove Sahara. - Dobro.
ZAPADNA SAHARA
Vremena su teška, ali ne plaćaju mi često gusarskim blagom.
Hvala na prevozu, ortak.
Jesi li dobro? - Prvi sam put tako visoko.
Daleko smo od kuće. - Ti barem imaš dom.
Sad više nemam. Ne mogu da se vratim.
Sve sam izdala kad sam te spasila u koloseumu.
Zaručena si za kralja. Moraju te prihvatiti.
Atlantidu krasi mnogo lepih kvaliteta.
Praštanje nije među njima. - Ali kraljevske si krvi.
Kao i tvoja majka. Pa ipak su je žrtvovali Brazdašima.
Čak me ni moj otac ne bi prihvatio.
Gledaj ovo sa vedrije strane. Ne moraš se udati za krelca kojeg ne voliš.
Nisam obvezana da volim. Obvezana sam prema svojoj porodici i narodu.
A okrenula sam leđa svima.
Ponekad moraš uraditi ispravnu stvar
iako ti zbog toga pukne srce.
Vaša Visosti, tragač pokazuje da je princeza Mera ovde.
U Pustinjskom kraljevstvu.
Rekao si da je mrtva. - Očito nije.
I tvoj brat je još uvek živ. - Ne zadugo.
Kapetane, smesta oformite jurišnu jedinicu. - Ne!
Mera mora biti uhapšena i netaknuta vraćena meni. - Izdala je presto.
Ona je kći Hebela! Bude li povređena, naš savez je završen.
Vaša Visosti, ulazimo u vode Kraljevstva Ribara.
Ulazak ostala dva kraljevstva u savez naša je primarna briga.
Moj vezir je u pravu. Kao po običaju.
Uhapsite ih i vratite kći kralja Nereusa nepovređenu.
Stigli smo!
Ima li ičeg u blizini?! - Samo pustinja kilometrima uokolo. - Samo pustinja...
Greši! - Šta to radiš?! - Mera, čekaj!
Skočila je bez padobrana! - Crvenokose! Ko ih ne bi voleo?!
Luđa si nego što sam mislio.
Ovuda.
NEGDE U INDIJSKOM OKEANU
Prošli ste put poraženi jer su vas izneverila vaša površinska oružja.
Naša neće.
Ovo je prototip oklopa sledeće generacije vojnika Atlantide.
Mi Atlantiđani razumemo osvetu.
Vodićeš moje najbolje komandose kako bi ulovili tu polutansku grozotu.
Ja ih ne smem ni pipnuti, ali ti smeš. Pobegao je u tvoj svet.
Ubij njega i ženu sa kojom je u društvu i bićeš nagrađen.
Moja je nagrada to što ću ga ubiti.
Krunski dragulj. Još uvek u eksperimentalnoj fazi.
Pretvara vodu u nabijenu plazmu.
Mislim da će mi trebati veća kaciga.
Jedno pleme Atlantide se odvojilo i smestilo ovde
dok je tu još bilo more. Kad se voda povukla,
nestali su i oni. - Nestali? Super.
Sad smo već blizu. - Čemu? Da umremo od žeđi? - Da te lupim po njuški.
Slušaj, Balboa, znam da ne znaš kako jer ovde gore.
Pogledaj oko sebe. Izgubili smo se.
Vidiš li ono? Šta je to? Ništa! Ovo je pustoš.
Ti ovu pustoš nazivaš domom. - Ovo mi nije dom.
Nije cela površina ovakva. - Naravno da nije. Imate i odvratne gradove
čije se kanalizacije slivaju u okeane. I planine đubreta.
I super fabrike koje tope ledene kape. - I to što kažeš.
Da, vođe su nam idioti. Ali imamo i lepih stvari.
Imamo zelene šume, velike planine i predivna jezera.
Svidela bi ti se, jezera su poput malih okeana. - Provociraš me?
Ne prosuđuj o nekom mestu koje nisi videla.
Ti si prosudio o Atlantidi na puno manje toga.
Ne! Prestani. Ne!
Tvoj glupi GPS iz Atlantide rekao ti je da skočiš iz aviona
iznad pustinje i sad smo zaglavili.
Ako si ti sledeći istinski kralj, propali smo.
KRALJEVSTVO PUSTINJAKA
To je bilo strava.
Gledaj šta sam pronašao. - Ti si to pronašao? - Da.
Vidi ovo mesto! Ovo je strava!
Ovo je dvorana oružja. Legenda kaže da je ovde iskovan Atlanov trozubac.
Mislim da to više nije legenda.
Vulko je bio u pravu.
Stvaran je.
Ništa. - Naravo da ne radi.
Skuplja ovde prašinu još od vremena kad Sahara nije ni bila pustinja.
Čoveče! - Kad Sahara još nije ni bila pustinja...
Hvala što ponavljaš moje reči. - Presušilo je.
Najbolje razmišljaš kad uopšte ne razmišljaš. Budi miran.
Šta to radiš? - Treba nam voda.
Ti si najbliži izvor. Budi miran.
Praviš se važna. Mogao sam se popišati po tome.
Kralj Atlan.
U ovom trozupcu počiva moć Atlantide.
U pogrešnim rukama doneo bi uništenje. Ali u rukama istinskog naslednika,
ujedinio bi sva naša kraljevstva na površini i ispod nje.
Priželjkuješ li moju moć, moraš dokazati da si vredan.
Moraš otputovati kraj ivice sveta do Skrivenog mora.
U boci potraži zacrtani put. Samo u rukama istinskog kralja
može on istinski videti.
Orm ne sme ovo da nađe.
Čekaj! - Šta je?
Nismo li trebali to zapisati? - Upamtila sam to. Ti nisi?
Ma, jesam. Totalno. - Kako je glasila poruka?
Nešto, nešto, trozubac.
"U boci potraži zacrtani put."
Naša sledeća stanica.
SICILIJA, ITALIJA
Počinjem da mislim da ti se sviđaju površinari.
Bilo bi pogrešno suditi mestu koje prvi put vidim.
Odmah se vraćam. Ne idi nigde.
Navodno je gore na brdu. Veliki dvorac. - Upravo sam naučila nešto zanimljivo.
Pinokio. Rizikovao si naše živote na nečemu iz dečje knjige?
To je knjiga? 'Ko bi rek'o?
Uzeo sam to iz filma. Adiamo!
KRALJEVSTVO RIBARA
Kralju Nereuse, nadao sam se da ste prevladali
drevno razmišljanje da je rat protiv površine neizbežan.
Stav Ribara je, kad dođe vreme da se obznanimo površinarima,
da ih onda educiramo, a ne uništimo.
Divim se Vašim uzvišenim nastojanjima.
Ali smatram da je to tek oblak mastila koji skriva srce kukavice.
Kako se usuđuješ?!
Molim te. Preklinjem te.
Tvoje kraljevstvo pripada naduvanim filozofima i mutnim pesnicima
čije vode su ustajale i to mi se gadi.
Moj kralju! - Kralj je mrtav!
Nek' nam dugo živi njegov naslednik.
Princezo... pripremite svoju vojsku, Vaše veličanstvo.
Smesta napadamo Kraljevstvo Slanih.
Kako ono ide snimak? - "Putuj preko ivice sveta do Skrivenog mora."
"U boci potraži zacrtani put. Samo u rukama istinskog kralja"
"može on istinski videti."
"U boci potraži zacrtani put."
Čoveče... - Šta je?
Da vidim.
Kako znaš gde je usmeriti? - Kako ono glasi zadnja rečenica?
"Samo u rukama istinskog kralja može on istinski videti." - Samo u...
Marko Agripa. Bio je veliki general, ali nije bio kralj.
Kao što nije bio ni Škorpion. - Otkud znaš sve to?
Moj stari se pobrinuo da znam istoriju. Nijedan od njih nije bio kralj, osim...
Ovog tipa. Romula.
Prvi kralj Rima.
"Samo u rukama istinskog kralja može on istinski videti."
Evo ga! Ovo je naš smer. - Molim? Da vidim.
Uspeli smo!
Nije loše za jednog imbecila, ha?
Nimalo.
Natrag!
Naređujem vam da odstupite! - Princezo Mera,
optuženi ste za veleizdaju.
META NACILJANA
Ko si, dođavola, ti? - Možda će ti ovo pomoći da se setiš.
Ti si tip iz podmornice. - Tako je!
Ali sad imam atlantiđanski čelik.
Zovi me Crna Manta.
Mislio si da možeš odšetati.
Nisam li ti rekao da ti ovo ne pređe u naviku?
Scusi!
Ne možeš pobeći.
Duguješ mi krv.
Kako si me pronašao?
Tvoja prijateljica ima ljude koji vole da je prate.
Unutra!
Pokazaću ti istu milost koju si ti pokazao mom ocu
i izvaditi ti utrobu kao ribi!
PAD SISTEMA
Arture.
Mera. Prate te. - Molim?
Prate te.
Arture, ostani sa mnom!
Probudi se.
Jesi li ti to ukrala brod? - Nisu li brodovi u marini za javnu upotrebu?
Ne, nisu. Oni pripadaju ljudima.
Ono su bili Ormovi elitni komandosi. Onaj koji ih je vodio
nije bio Atlantiđanin. Nikad ga pre nisam videla. - Ja jesam.
On i njegov otac bili su pirati. Krivi me za smrt svog oca.
Odabrali su opasan posao. Nisi ti kriv.
Meni se čini drugačije.
Zavisilo je od mene, a pustio sam ga da umre.
Mogao sam ga spasiti, a nisam,
i sad sam stekao neprijatelja. Mogao te je povrediti
i to bi bila moja krivica.
On je sad iza nas.
Trebalo bi se brinuti za ono što nas čeka.
Ucrtani put vodi u Kraljevstvo Brazde.
To su ona ista stvorenja koja su ubila moju majku.
Da. Odveli su je tamo i žrtvovali njima.
Brazda je postala mesto smrti. Ne znamo šta se tamo događa.
Bolje da se vratimo. Možemo upozoriti površinu na ono što sledi.
Da se vratimo? - Slušaj, još sam kao dečak naučio
da ne smem pokazivati slabost. Da probleme rešavam besom i šakama.
Tupi sam alat i đavolski sam dobar u tome.
Ali na ovom putovanju celo vreme dobijam po guzici.
Nisam ja vođa. Nisam kralj.
Ne znam da sarađujem sa drugima. I ne mogu dopustiti da umreš
pokušavajući da me pretvoriš u nešto što nisam.
Misliš da nisi dostojan da vodiš jer pripadaš dvama različitim svetovima.
Ali upravo zbog toga jesi dostojan.
Ti si most između zemlje i mora. To sad vidim.
Jedino pitanje je... vidiš li i ti.
Traže lokaciju gospe Mere, Vaše Veličanstvo.
Vulko, verni moj veziru.
Stojiš uz presto još od vremena mog oca.
Imaš li kakav savet za mene dok ovaj rat počinje?
Već sam Vam ga dao, kralju moj. I, kao i uvek, podržaću Vašu odluku.
Moju odluku...
Branićeš je...
Dok je izdaješ.
Misliš da ne znam za tvoju izdaju.
Za to da si ostao veran kopiletu moje majke.
Da si ga godinama trenirao da bi od mene preuzeo presto.
Ne poriči to.
Ne poričem. - Zašto?
Ja sam čistokrvni.
Posvetio sam svoj život Atlantidi.
Ti nisi hteo imati veze sa tim. Zakleo si se da ćeš služiti prestolu.
I služim mu. Artur možda jeste samo napola Atlantiđanin,
ali već je sad dvostruko bolji kralj od tebe.
Vodite ga, ali pobrinite se da ima dobar pogled.
Kakva su to stvorenja?! - Brazdaši! Stigli smo!
Previše ih je! - Unutra!
Žive u dubini pa se boje svetla! Uzmi.
Hajde!
Spremi se da skočiš!
Tamo!
KRALJEVSTVO BRAZDAŠA
Ona stvar će nas rastrgnuti! - Nemamo izbora!
Arture!
Mera!
Mera! Mera!
SKRIVENO MORE, SREDIŠTE ZEMLJE
Mera!
Artur. - Mama?
Kralj Orvah me je žrtvovao Brazdašima,
ali sam preživela. Probila sam se boreći se, baš kao i vi.
Završila sam ovde. - Sama si ovde već 20 godina?
Da. Dođi. Sedi ovde.
Moraš mi oprostiti. Za sve.
Ovo se dogodilo jer si rodila mene. - Ne zato što sam te rodila.
Ništa od svega ovoga nije tvoja krivica. Izabrala sam.
Morala sam otići kako bih spasila tebe i tvog oca.
Pričaj mi o njemu. Je li on...?
Još uvek svakog jutra odlazi na ivicu onog mola.
Svakog dana.
I čeka te.
Zašto se nisi vratila?
Jer portalom kojim si stigao ovamo ne možemo natrag.
Trozubac je jedini put natrag.
Ali čuva ga Karaten.
Stvorenje iz naših legendi je stvarno. Počiva iza vodopada.
Idemo sa tobom. Borićemo se zajedno. - Ne. Previše je moćno.
Godinama sam više puta pokušavala.
Stvorenje će prolazak dopustiti samo istinskom kralju.
Bojiš se.
Da. - Dobro.
Spreman si. - Atlantida je oduvek imala kralja.
Sad joj treba nešto više. - Šta može biti veće od kralja?
Junak. Kralj se bori samo za svoj narod.
Ti se boriš za sve.
Ti ne pripadaš ovde.
Čuvala sam trozubac od lažnih kraljeva od samog početka.
Već hiljadu godina.
Videla sam najveće prvake kako pokušavaju i ne usevaju.
Ali nikad nisam osetila da je neko toliko nedostojan kao što si to ti.
Usuđuješ se da dođešovamo sa svojom uprljanom polutanskom krvi
i zahtevati najveće blago Atlantide?!
Neka tako bude, polutane.
Smatrao si se dostojnim?! Smatrao si se kraljem?!
Obeščastio si ovo mesto svojim prisustvom! - Stani!
U pravu si. Ja jesam polutanski džukac,
ali nisam došao ovamo jer sam smatrao da sam dostojan. Znam da nisam.
Ti me razumeš. - Da.
Nijedan smrtnik nije razgovarao sa mnom još od kralja Atlana.
Ko si ti? - Niko.
Došao sam jer nemam izbora.
Došao sam da spasim svoj dom i ljude koje volim.
Došao sam jer je trozubac naša jedina nada.
Ako to nije dovoljno...
Onda se lepo jebi.
Još nijedan čovek nije iščupao trozubac iz stiska kralja Atlana.
Bude li te smatrao nedostojnim...
Pa, već se eonima nisam pogostila
i umirem od gladi.
Jedini istinski kralj.
Upamti: Slani su moćni i divlji nasilnici.
Napadni im vođu i to će promeniti ishod. Ako pobediš kralja Slanih,
zapovedaćeš najvećom vojnom silom na planeti.
Danas ujedinjujemo naša kraljevstva. Sutra pržimo površinu!
Ustaj, Atlantido!
KRALJEVSTVO SLANIH - Smrt atlantiđanskim somovima!
Nikad se nećemo predati Atlantidi. Pružićemo im borbu
koju nikad neće zaboraviti!
Ne! Potreban nam je!
Pridruži mi se ili umri. - Očekuješ da te oslovljavam sa "Vaše veličanstvo"?
Ne Vaše veličanstvo.
Zovi me Gospodar okeana.
Možeš uzeti moju vojsku, ti pužu mekog stomaka,
ali moju odanost nikad nećeš imati! - Neka tako bude.
Koji...?
Kralj se uzdigao.
U napad!
Previše je žrtava. Moramo smesta prestati sa borbom!
Ja ću pronaći svog oca. Ti moraš poraziti Orma.
Šta ako ne mogu? - Prošli put je bio u svom elementu.
Ovaj put ga nateraj da se borite u tvom.
Koji je ono bio plan? - Da ne poginemo.
Da, dobar plan. Ne poginuti.
On zapovieda Brazdašima! - Nemoguće!
Odstupite! Neka prođe. - Oče, molim te.
On ima trozubac. Znam da smatraš da je ovaj rat neophodan,
ali Artur je kralj po našem najsvetijem zakonu. Ako to zatajiš,
onda je Atlantida za koju se boriš već mrtva. - Istina je!
Polutan maše trozupcem kralja Atlana. On zapoveda morima.
Onda je taj polutan vaš kralj.
Vulko! Hajde, treba mu pomoć! - Ne možemo. Gledaj!
Narod mora svedočiti.
Taj trozubac ne menja šta si ti. Ti si polutanski gad.
Atlantiđani te nikad neće prihvatiti kao svog kralja.
Onda neka krvoprolićem bogovi obznane volju svoju.
Prepusti presto!
Okončaj to. - Prepusti presto. - Milost nije deo naših običaja.
Možda nisi primetio, brate...
Ali ja nisam jedan od vas. - Učini to!
Ubij me! - Ne!
Dosta ubijanja!
Majka. - Sine moj...
Duga priča. Kasnije ću ti je ispričati. Hajde!
Ne razumem. Mislili smo... - Znam. Artur me je spasio.
Ti si sa njim? - Jesam.
Obojica ste moja deca i jako vas volim,
ali bio si u zabludi.
Tvoj ti je otac rekao da postoje dva sveta. Nije bio u pravu.
Zemlja i more su jedno.
Kraljice moja.
Vulko.
Vodite ga. Ali pobrinite se da ima dobar pogled.
Kad budeš spreman... porazgovarajmo.
Narode Atlantide,
današnji je dan započeo krvoprolićem, ali se završio radošću.
Predstavljam vam kralja Artura od Atlantide.
Živeo kralj!
Dakle, šta ću sad?
Budi njihov kralj.
Ovo će biti zabavno.
Vratila si se. - Da, da.
Moj otac je bio čuvar svetionika. Moja majka je bila kraljica.
Nikad se nisu trebali sresti.
Ali njihova je ljubav je spasila svet.
Stvorili su me onakvog kakav jesam.
Sin zemlje, kralj mora.
Ja sam zaštitnik dubina.
Ja sam Akvamen.
Preveli: Subs Bros Inc.
Adaptirao na srpski: suadnovic